Kostel svaté Anny (Přibyslavice)
Kostel svaté Anny je filiální kostel Římskokatolické farnosti Přibyslavice a kulturní památka[1] v Přibyslavicích. Těsně sousedí s novějším poutním kostelem Narození Panny Marie. Je pozůstatkem starého přemyslovského dvorce, a náleží proto k nejstarším stavbám na Moravě.[2]
Kostel Svaté Anny v Přibyslavicích | |
---|---|
![]() severní průčelí kostela | |
Místo | |
Stát | ![]() |
Kraj | Vysočina |
Okres | Třebíč |
Obec | Přibyslavice |
Souřadnice | 49°15′41″ s. š., 15°46′43″ v. d. |
Základní informace | |
Církev | římskokatolická |
Provincie | moravská |
Diecéze | brněnská |
Děkanát | třebíčský |
Farnost | Přibyslavice |
Status | filiální kostel |
Zasvěcení | svatá Anna |
Architektonický popis | |
Stavební sloh | románský |
Výstavba | 2. polovina 12. století |
Další informace | |
Kód památky | 28331/7-2993 (Pk•MIS•Sez•Obr•WD) (součást památky Kostel sv. Anny a kostel Narození Panny Marie) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Historie
editovatHistorie kostela svaté Anny sahá do doby přemyslovského dvorce. Přibyslavice bývaly osadou na lovětínské stezce. Místního faráře Jeronýma zmiňuje listina Přemysla Otakara I. daná v Hulíně roku 1224. V kostele a nejbližším okolí byl v druhé polovině 20. století prováděn archeologicko-stavební výzkum Západomoravského muzea (1968–1973), na nějž navázal stavebně-historický průzkum Filozofické fakulty Univerzity Jana Evangelisty Purkyně v Brně (1977–1980). Z výzkumu vyplynulo, že stavba kostela je datována druhou třetinou nebo druhou polovinou 12. století. Zbudován byl v románském slohu jako jednolodní tribunový kostel s půlkruhovou apsidou. Pravoúhlý presbytář a možná i věž jsou pozdější. V bezprostředně sousedící patrové budově, taktéž rozšířené a datované k počátku 13. století, sídlila jak duchovní tak fiskální správa.[3]
Vnitřní umělecká výzdoba měla vzít za své v době, když kostel spravovali před rokem 1622 evangelíci: odstraněny měly být všechny obrazy, sochy i oltáře a vnitřní a vnější kresby měly být zalíčeny vápnem. Gotický obraz Panny Marie držící Ježíška byl uctíván již v 16. století. I přes své zalíčení byl i nadále patrný. Lidé ho uctívali, a když nastala první zázračná uzdravení přisuzovaná moci tohoto obrazu, stal se prostor před obrazem poutním místem. Z roku 1715 se dochovalo svědectví, že jakkoliv byla ostatní vnější malba kostela zničená dešti, až byl vidět stavební kámen, posvátný obraz si malbu držel. Ochrany se obraz dočkal zbudováním kaple v roce 1724 a posléze poutního kostela.[3]
Současné patrocinium – anenské – kostela pravděpodobně není původní. Je možné, že bývalo mariánské. V 60. letech 17. století je doloženo patrocinium svatého Gotharda.[3]
Mezi roky 2010 a 2018 byly postupně opraveny střechy a krovy obou spojených kostelů, cílem bylo zachování a oprava původních krovů. Byla sejmuta helmice kostelní věže a následně byla opravena. Ta byla po rekonstrukci navrácena na kostelní věž a byla instalována i korouhev. Následně by měla započít rekonstrukce vnějších fasád kostelů.[4] To se nakonec stalo v letech 2019 a 2020.[5]
Odkazy
editovatReference
editovat- ↑ Ústřední seznam kulturních památek České republiky [online]. Praha: Národní památkový ústav [cit. 2017-07-13]. Identifikátor záznamu 139629 : kostel sv. Anny a kostel Narození P. Marie. Památkový katalog. Hledat dokumenty v Metainformačním systému NPÚ [1].
- ↑ DVORSKÝ, František. Třebický okres. Brno: Musejní spolek, 1906. 449 s. (Vlastivěda moravská; sv. Místopis). S. 347.
- ↑ a b c OBŠUSTA, Petr. Výzkum románského dvorce a kostela sv. Anny v Přibyslavicích. In: Naším krajem. Třebíč: Západomoravské muzeum, 1997. S. 40–58.
- ↑ MAHEL, Luděk. OBRAZEM: Pozoruhodné přibyslavické kostely mají nové střechy. Třebíčský deník. 2018-11-09. Dostupné online [cit. 2018-11-17].
- ↑ AMPAPOVÁ, Ilona. Pokračuje obnova kostelů v Přibyslavicích [online]. 2023-05-13 [cit. 2023-09-17]. Dostupné online.
Externí odkazy
editovat- Obrázky, zvuky či videa k tématu kostel svaté Anny na Wikimedia Commons
- OLIVA, Libor. Románský kostel sv. Anny v Přibyslavicích. Brno, 2010. Bakalářská práce. Masarykova univerzita, Filozofická fakulta. Vedoucí práce Jiří Kroupa. Dostupné online.